-
2022-07-30 07:21:56+00:00
Митрополит Донецький і Маріупольський Іларіон звернувся до братії Святогірської лаври зі словами вітання з нагоди свята обителі.
Митрополит Донецький і Маріупольський Іларіон звернувся до намісника, братії й усіх, хто нині знайшов прихисток у багатостраждальній Святогірській лаврі, зі словами привітання з нагоди дня пам’яті Святогірської ікони Пресвятої Богородиці та попросив у них молитов за тих, хто продовжує страждати від війни. Про це повідомляє Інформаційно-просвітницький відділ УПЦ з посиланням на Youtube-канал «Православний вісник». Публікуємо відео архіпастирського привітання.
На сайті: https://bit.ly/3SfaCdy
Відео у кращій якості: https://youtu.be/T2MBFU8ptBk
-
2022-07-30 07:21:56+00:00
Зворушливе вітання владики Іларіона, українською мовою. Слово не формальне, щире, просте, зі щирою сльозою. Владика не зміг стриматися. Таким словам вірять.
-
2022-07-29 20:15:37+00:00
І на завершення дня: сьогодні цілий день болить серце за варварськи вбитих наших воїнів - полонених в Оленівці. Біль і обурення. Це ж треба було вижити в пеклі Азовсталі і бути підступно вбитими в полоні.
«Суди, Господи, обидящия мя. Побори борющия мя» (Пс. 34, 1).
-
2022-07-29 17:42:28+00:00
Шкідливі наративи
Вчора П. Порошенко, в День Державності, сказавши декілька формальних слів про єдність, заявив:
«Єдине – ми маємо зупинити спроби перешкоджати переходам парафій в лоно нашої Церкви від росіян. Про це було сказано в рішенні Синоду Православної Церкви України. Вже немає ніяких сумнівів, що ми маємо на це реагувати", – підкреслив Порошенко».
https://risu.ua/vazhlivo-prodovzhiti-proces-perehodiv-gromad-pcu-vid-cerkvi-okupanta---poroshenko_n131181
Тобто, виходить, що УПЦ він вважає «росіянами»? Що це за маячня? Немає в Україні «Церкви-окупанта». Треба виходити вже з тих старих парадигм, які розділяють наш народ. І до УПЦ і до ПЦУ належать українці.
Відповідно, на мою думку, Порошенко й далі пропагує ідею розділення українського суспільства, а саме щоб одні українці (прихильники ПЦУ) забирали храми в інших українців (вірян УПЦ). Тобто знову ділення на «правильних» і «неправильних» українців. І це в часи навали зовнішнього ворога, коли на сході країну захищають вірні всіх церков, в тому числі й «неправильних».
Вважаю, що така позиція Порошенка і ПЦУ, і взагалі ці їхні наративи, шкодять безпеці країни, роз’єднують людей, і грають на руку ворогу. Жаль, що Порошенко і ідеологи його релігійної політики до цих пір так і не усвідомили наслідки своєї релігійної ідеології. І це такі заяви в День Державності.
До речі, вчора глава УГКЦ Святослав Шевчук сказав в цьому плані правильні речі: «Найперше ми маємо шукати загальнонаціональну єдність на людському рівні, – переконаний Глава УГКЦ. – Відтак шукати те, що нас об’єднує, а не протиставляє на церковному рівні. Тому сьогодні маємо унікальний шанс, дай Боже його не втратити».
Сам Президент вчора також дав об’єднавчі посили в своєму ранішньому відео, де сказав: «на мою думку важливо не лише відзначати появу державності, але й об’єднуватися задля її збереження».
Але дехто думає і робить по-іншому…
-
2022-07-29 17:12:43+00:00
https://youtu.be/3LoutQpTg5k
-
2022-07-29 17:12:42+00:00
У селі Яланець Томашпільського благочиння Могилів-Подільської єпархії священики УПЦ звершили чин поховання загиблого українського воїна Олександра Зініва. Загиблий був сиротою. Священиків УПЦ звершити поховання запросили дружина та родичі покійного. Місцевий священик УПЦ прот. Анатолій Дудко знав загиблого ще маленьким хлопчиком, він був парафіянином місцевого храму УПЦ на честь Архістратига Михаїла.
На похороні був присутній і представник ПЦУ, який взявши слово, по традиції, почав розпалювати релігійну ворожнечу прямо перед тілом покійного воїна! Люди просили зупинитись, адже всі зібрались помолитись за Олександра. Отець Анатолій, не стримавши емоцій, почав відштовхувати представника ПЦУ від трибуни і вдарив його хрестом. Бити нікого не можна, але емоції священнослужителя зрозуміти можна. Прямо перед тілом покійної людини поливати брудом людей і Церкву, до Якої покійний воїн належав...! P. S. Цей текст з опису відео, яке публікується нижче
-
2022-07-29 11:33:37+00:00
Уточнення.
РІСУ написала новину, що «Дружина священника УПЦ МП видурювала у жертводавців гроші на авто для ЗСУ».
Насправді, о. Костянтин Хвуст не є священником УПЦ. З початком війни він з сім’єю виїхав в Італію, де перейшов в юрисдикцію Константинопольського патріархату. Про це, до речі, повідомив на своїй сторінці у фб посол України при Ватикані А. В. Юраш в своєму пості від 3 липня.
Див друге фото, там о. Костянтин крайній зліва.
Так що редакція РІСУ має написати уточнення:
«Дружина священника Константинопольського патріархату….».
-
2022-07-27 18:39:18+00:00
🔘🔏 Битва государств трансформируется в битву народов.
• В зависимости от разрушительности и глубины проникновения в социальное «тело» общества войны можно классифицировать на элитарные, межгосударственные и народные (национальные).
• Есть быстрые войны, когда общество не успевает осознать, что происходит. Бывают войны, которые ведутся государствами, но они не вызывают общесоциального ожесточения (война США во Вьетнаме или в Ираке, например).
• А есть войны экзистенциального и этноноцидного характера, когда идёт война не просто между государствами, а тотальная война между обществами и нациями. Подобно, Второй мировой войны (ставшей “Отечественной” для многих народов и наций в Европе), Балканских войн 90-хх годов прошлого века.
• Война в Украине затягивается, и мы, возможно, находимся на переходном этапе, от войны между государствами (“спецоперации”) к тотальной войне между народами (Отечественной войне).
• Война между РФ и Украиной - пассионарно-этническо-национально-украинской и пассионарно-русско-имперской частями общества постепенно все глубже и глубже проникает в ткани всего украинского и российского народа. В силу совершенных военных преступлений, больших жертв и ухудшения социальных условий жизни.
• Действительно эта война может трансформироваться в войну между обществами - в классическую войну между украинцами и русскими (в широком гражданском понимании этого слова). Такого типа войны, геноцидного характера уже были в украинской истории во времена Речи Посполитой и её войны с Московским царством.
• Это несёт угрозы более жестоких зачисток и уничтожения гражданского населения, более жестокими инструментами подавления языковой, культурной и религиозной самобытности проигравшего (кроме политического суверенитета).
• Война между государствами, трансформируясь в войну между нациями, в итоге приводит к тому, что нация победитель зачищает, уничижает, пытается стереть в пыль нацию побеждённого на захваченных территориях.
• Это огромная проблема, которая делает эту войну непросто очень длинной и очень кровавой, тотально разрушительной, но также делает её исторической, создаёт вражду между нациями на столетия.
Интернационализация войны только усиливает этот тренд.
-
2022-07-27 18:39:18+00:00
Трагічна і сумна аналітика щодо оцінки варіантів розвитку війни, див.нижче
-
2022-07-10 22:24:34+00:00
Декілька фото з Ірландії. Особливо хотів би звернути увагу на останнє фото. Дівчинка подарувала мені малюнок: «Мирного неба», таке побажання і таку назву написала на малюнку. Устами дітей …
-
2022-07-10 22:20:39+00:00
«Без церкви тут немає смислу бути»
Відвідав сьогодні наших біженців в Ірландії в містах Корк і Йол. Це південь країни. В Корку в одному студентському гуртожитку живе близько 300 українців. Зайшов на територію, діти граються, бігають. Люди наші з радістю зустрічають священника. Одна жінка аж вибігла з помешкання: «Я Вас через вікно побачила. Дайте я до Вас хоч доторкнуся». Скучають люди. Живуть надією на завершення війни, на мир, на повернення додому. Хтось вже знайшов роботу, діти в школи пішли, і з вересня знову йдуть вже по-серйозному і, очевидно, на тривалий час. По-різному в людей складається.
Людям віруючим, церковним, важко без богослужінь. «Без церкви тут немає смислу бути», - ділиться своїми переживаннями і думками інша мама трьох чудових дітей. «Я не маю інакшої цілі, як регулярно ходити в храм, де б я не знаходилася. Так, як я звикла в Україні». Тому, люди радіють приїзду священника, люди хочуть своєї Церкви, до якої ходили вдома, в якій виросли, виховалися.
В суботу ввечері поспілкувався з людьми, одразу познайомився з декількома десятками українцями. Хор невеличкий хоч був одразу, (я знав про те, що деякі люди співають), але до нього додалася в процесі спілкування ще одна особа. Ще інша жінка читала в храмі в Україні, ось і читець готовий. Іншими словами, громада формується на ходу. Варто лише до людей піти, поспілкуватися, відкрити і розкрити їх. Там багато талантів.
Сьогодні в неділю відслужили літургію. Місцеві католики надали прихрамове приміщення. Дякуємо їм! Було близько 30 наших людей на Літургії. Всі біженці.
А тепер порада священникам: до людей треба йти, не чекати поки вони прийдуть до нас. До них треба підходити, вітатися, спілкуватися, не боятися їх). Вони самі нас бояться інколи, але коли священник до них сам заговорить (о, він ще й говорить!), то люди з радістю відкриваються. Значить, батюшка не такий вже й страшний).
В той же день поїхав в місто Йол. Там також багато наших людей. Мав гарне спілкування і молитву з частиною наших людей в цьому місті. День був прекрасний, наповнений прекрасним спілкуванням з прекрасними людьми.
Хочу подякувати тим декільком вірним нашої Церкви, з яких все почалося, тобто ради яких я й приїхав туди. Але насправді необхідність є набагато більшою. Люди чекають. Люди самі часто не усвідомлюють, що вони чекають Бога, Церкву, священника, молитву. Але коли хтось приходить від Нього, то люди розкриваються.
Суджу про це навіть по сьогоднішній сповіді. Були люди, які готувалися до сповіді, планували. І таких людей одразу видно. А були й такі, які наважилися підійти вже під час самого богослужіння, коли побачили інших, побули на службі, помолилися і таки наважилися підійти. Мені, як вже не молодому священику, це видно. І слава Богу!